GYMNASIELÄRARE PEDERSEN
God morgon Det är ju en allmän uppfattning...
...att världen går framåt.
Fast såvitt jag ser är ni levande bevis på motsatsen.
Som alla vet är ju Norge ett av världens rikaste länder.
Därför är det lite underligt och besynnerligt att tänka på...
...att det i detta land startades en politisk väckelse...
...kring 1970.
Väckelsen drog med sig en hel drös-
-ivriga studenter och unga intellektuella.
Alla inspirerades av en bondeson från Kina.
De bestämde sig för att mobilisera folket mot staten.
Målet var att störta staten med en väpnad revolution.
Det är sant.
Den politiska väckelsen kallades AKP( m-l).
Precis som tusentals andra blev jag några år senare en del av väckelsen.
Väckelsen blev mer rigid och cyniskt genomtänkt än i andra länder.
Det mäktiga Kina var den ideologiska förebilden.
Allt började när jag kom till Larvik som nybakad lärare på 60-talet.
Jag minns inte det exakta årtalet, men jag minns kjolmodet.
Framtiden låg för mina fötter och jag kunde bara ta för mig av livet.
Du måste få hennes förtroende.
Visa dina håliga strumpor.
Det funkar jättebra.
Det är vidrigt, men du har inget val.
Du måste fatta att det enda som gör dig intressant-
-är om du visar upp allt det du inte kan.
Framhäv dina svaga sidor, inte de starka.
Det måste ske i närvaro av andra.
-Jag ska alltså göra bort mig. -Fullständigt.
Tja... Det gick ju bra, Pedersen.
Till skillnad från Gunnar ville jag inte bara träffa en tjej.
Jag ville stadga mig, gifta mig och få barn.
28 år gammal var längtan efter att stadga mig ett vilt begär.
Jag ville ta promenader i Larvik med mitt barn på en trehjuling.
Barnet skulle titta upp och säga: "Pappa, pappa!"
"Ja", hade jag svarat. "Vad är det nu då?"
Den handlar om den tyska tonsättaren Arnold Schönberg.
Den är riktigt bra.
Jag kan värma dig...
...om du vill.
-Vad läser du för något? -Celine. "Resa till nattens ände".
Är den bra?
Jag måste erkänna att jag iakttog henne.
Inte av elakhet. Snarare tvärtom - av nyfikenhet.
Hemma nådde lyckan oanade höjder.
Utanför Larviks gränser, där hände det helt andra saker.
-1814 kom...? -Grundlagen.
1821 avskaffades adeln.
-Pedersen? -Ja, Werner.
Vet du vad min farfars farfar röstade på i valet 1851?
Nej.
Han röstade inte, och vet du varför?
Han hade inte rösträtt.
Du kan inte förstå det förflutna om du dömer det utifrån dagens ideal.
Jag tycker nog att vi borde utvärdera dina historielektioner.
Vårt klassrum är väldigt auktoritärt uppbyggt.
Det är svårt att diskutera saker.
-Är jag för auktoritär? -Nej, vi gillar dig.
Du är väldigt bildad.
Däremot tror jag att klassrummet begränsar dig.
Vi sitter på rad, ungefär som militärer.
Du står upp och vi sitter här nere. Vi kan ha större glädje av dig.
Får jag prova en grej? Säg till om du tycker att det blir för mycket.
Vi kan väl ta bort lite bänkar och sånt.
Bryta strukturen lite grann.
-Visst känns det friare? -Jag står här uppe av en anledning.
Om vi nu lärde oss mer med dig högre upp...
...då borde du väl sitta uppe i taket.
Om alla kan ställa bänkarna mot väggen...
Sitt du ned, Pedersen.
Du kanske har lust att förklara med egna ord-
-varför eleverna satt på golvet under lektionen?
-Sjöng du? -Nej.
-Jag kunde ju inte ens sången. -Det var väl en medryckande refräng.
Det förnekar jag inte, men jag sjöng faktiskt inte.
Det är så lätt att dras med av en medryckande refräng.
Det håller jag med om, men jag sjöng verkligen inte.
Det är så lätt hänt. Läpparna börjar att röra på sig, strupen luftfylls...
Jag stod bara där. Jag sjöng inte ens inombords.
-Reste du dig upp? -Ja, det gjorde jag.
Fast jag är inte en av dem.
Jag var tvungen att vara artig.
Jag var ju tvungen att visa lite bildning när de hade sjungit sången.
Som du förstår så måste du be föräldrarna om ursäkt.
Jag ber bara om ursäkt för att jag inte har nåt att be om ursäkt för.
Kina är absolut ett ideal att sträva efter.
-I Kina har folket tagit makten. -Kina är ett intressant fall.
Vi får inte glömma att Kina har en urgammal kultur.
Jag pratar inte om historien, jag menar klasskampen.
I Kina har folket tagit över makten.
Ja du, magistern.
Du lär knappast ha märkt att mjölkpriset har stigit med 15 öre?
Öga mot öga med arbetaren Jan Klåstad-
-steg mina förväntningar på vad framtiden hade på lut.
-Det är ju livsfarligt. -Ja, det är det.
Du tillhör en klass med intellektuella småborgare-
-som har makt till att prägla andras tankar och handlingar.
Frågan är: "Vem vill du tjäna?"
Nu under kapitalismen och framförallt sen under den verkliga socialismen.
Frågan är alltså om jag vill tjäna arbetarklassen.
Du blir inte fri förrän du ansluter dig till oss.
Tidningen...
Har du lite smått?
-Det spelar inte så stor roll. -Hur många?
En, två, tre, fyra...
Hejsan.
Det mest karakteristiska draget hos APK( m-l) var säkerhetspolitiken.
Mötena var strängt hemliga.
Det säger sig självt att säkerhetspolitiken var tidskrävande.
Kamrater! För vem industrialiserades Sovjetunionen?
För vem offrades all dessa liv?
För folket.
Folket, ja.
Ogenerat gav jag mig ut i världen för att tjäna folket.
Det visade sig senare att jag hade svårt för den breda dialekten.
Klassekampen!
Slå er samman!
Kom igen, allihop! Makten åt folket!
Ett folk, en stat! Makten åt folket!
Slå er samman! Ena er!
Klassekampen?
Klassekampen. Klassekampen?
Klassekam...
Mitt liv är som förbytt. Jag är fullständigt uppslukad av idyller.
Tack vare sina fina betyg, bland annat från mig...
...åkte Werner för att läsa på NTH i Trondheim.
Han ville bli ingenjör.
Jag kommer att sakna våra pratstunder.
-Ha det så bra, Werner. -Du också, kamrat.
Saknaden varade inte länge.
En ny kamrat var på intåg.
Ska du gå ut?
Det är möte på skolan. Det drar säkert ut på tiden.
Hon den sjuka blev ju inte frisk. Vi hörs!
Jag har mina rötter i medelklassen.
Min far är professor i medicin. Jag har själv gått och blivit läkare.
Jag växte upp i Oslos finaste kvarter.
Mina föräldrar gav mig fria tyglar att utvecklas.
Ytterst sällan hämmade min familj mig.
När jag gick med i kommunistpartiet för att skapa ett socialistiskt Norge-
-då tog deras tålamod slut.
Jag bröt kontakten med föräldrarna och har tjänat folket i fyra år.
Som avslutning vill jag nämna mina svagheter som kommunist.
Jag ser inte fram emot revolutionen med glädje.
Jag kämpar för den dag och natt...
...men inombords fasar jag för revolutionen...
...och vad den för med sig för hemskheter.
Är din rädsla för revolutionen ett borgerligt drag?
Nej.
Det är en svaghet, men inte en typisk borgerlig svaghet.
Jag tror att arbetarklassen fruktar revolutionens blodiga konsekvenser.
Det enda arbetarklassen har att förlora är sina bojor.
Vi tänker inte i de banorna.
Den där rädslan är bara nåt som borgarna försöker pracka på oss.
Revolutionsrädsla är en naturlig rädsla.
Varje förnuftig människa fruktar en väpnad revolution.
Fastän rädslan är naturlig, kan den hämma det politiska arbetet.
Därför är det min plikt att tala om den.
I den här världen...
...är ingenting omöjligt om vi bara vågar resa oss.
-Vad tycker du om Stalin? -Jag älskar Stalin.
Jaså, du älskar Stalin. Vad är det du älskar?
Är det hans personlighet, handlingar eller kanske en fräck blandning?
Det är ju en enorm skillnad mellan en fluffig kanin och Stalin.
Karln är ju spritt språngande galen! Jag är glad att svinet är död.
Vi måste inte alltid visa uppskattning...
Han var ju en begåvad karl... inom sitt område.
Ha det så bra.
Så där, ja.
-Hejsan. -Hejsan.
Jag köpte...
...en ny skiva i dag.
"Arbeidslaget". Vømmøls nya skiva.
Vill du komma hem till mig och lyssna på den?
Jag tackade jag, fastän jag inte var särskilt musikalisk.
Åh, kamrat!
Jag kan skjuta med pistol.
Det visste du inte, va!
Jag får nog ta och gå hem.
-Hej. -Vilken tid det tog!
-Har du haft det bra i dag? -Jodå.
Gunnar är bra snäll, han. Vad läser du?
"Hundra år av ensamhet".
Vi vet att det cirkulerar grov pornografi på arbetsplatserna.
Arbetarklassen luras därför till att lägga massa pengar på porr.
Det där stämmer fan inte.
Visst förekommer det väl porr innanför fabriksdörrarna.
Framförallt på smältverkets nattskift.
Det skickas säkert runt bland flinande män.
Men det är bara en fasad.
Inombords skäms de för att stirra på nakna tjejer med rakade fittor.
Kamrat Balder? Tholfsen!
Rakade fittor...
Akademiker, proletärer, proletärer, arbetare.
Arbetare.
Bibliotek, rakade fittor.
Kamrat...
Hej!
Jag har blivit medlem i partiet.
Jag som trodde att du var otrogen.
Vi blir värvade och vi opererar under täcknamn.
Så du kan alltså inte avslöja ditt täcknamn?
-Nej, då måste jag skada dig. -Även om jag gissar det?
-Är skada detsamma som likvidera? -I vissa fall.
-Ivan? Igor? -Nej.
Rödräven?
-Bränns det? -Du är inte ens i närheten.
Ta och skärp dig lite, Pedersen.
-Tänk om jag tycker att de har rätt? -Titta dig omkring.
-Väpnad revolution? -Ja.
-Här? -Ja.
Herregud...!
Jag är ju knappast dum i huvudet!
Jag tror inte vi står på tröskeln till revolution.
Jag tror bara inte att kapitalismen varar för evigt.
Vem finns där när den försvinner?
Du tror ju inte heller att kapitalismen vara för evigt!
Det tror du inte, för så dum är du inte!
Jag kan inte förstå hur du ens kom på tanken.
Det blir jättekul, ju.
Väpnad revolution!
För första gången i mitt liv smet jag från jobbet.
Vad lider du av, då?
Jag förstår mig inte på folk som ska ha äkta saker till varje pris.
Plast.
Det är praktiskt, bra och billigt. Alltså är det vackert.
Jag har plastblommor i en vas hemma, jag.
De vissnar aldrig och är som gjorda för en aktiv kommunist.
Dessutom ser de lustigt nog äkta ut. De ser mer äkta ut än äkta blommor.
Ibland får de en slags mockaaktig yta.
När mamma städar brukar hon torka av dem, och då blir de som nya.
Plast är verkligen jättevackert.
Första kuvertet.
"Åk till Hortens färjehamn."
"Ta färjan till Moss."
"Kör till Askims tågstation."
Då blir det inre Østfold i år igen.
Det är fint i Østfold.
"Kör över gränsen och stanna vid Stadshotellet i Karlstad."
Briljant. Vem hade anat att Vestfold AKP ordnade möte i ett annat land?
Det gick ju jättebra!
Det går inte, det är för kallt!
Här i världen är ingenting omöjligt, bara vi vågar resa oss.
Känn här...
Hon smädade sig själv... ömt och tätt intill mitt öra.
Hon hade rätt. Ingenting är omöjligt i den här världen.
Det här hade Mao gillat.
Första punkten på dagordningen:
"Vad består motsättningarna i världen av?"
Varsågod, kamrat Hilde.
Jag har haft ett hemligt förhållande med en gift kamrat.
Jag begär ordet för att erkänna mitt misstag.
Ska vi alltså ödsla tid på det där istället för att diskutera partiet?
Såna där småborgerliga grejer får du allt lösa själv.
Jag har haft ett dekadent förhållande med kamrat Eivind.
En otrohetsaffär som har drabbat en kvinna av folket - Eivinds fru.
Detta har skett i skydd av partiet och därför undrar jag:
Vad för slags parti strävar vi efter?
Det här är ingen privatsak.
Det har med hela partiets existens att göra.
Det är reaktionärt att tolerera ett sådant här förhållande.
Vad ska jag med ett handlingsförlamat parti till?
Jag bedrar ju en kvinna av folket bakom hennes rygg.
Jag behöver inte ett sånt parti, för ett sånt parti-
-skulle aldrig kunna gå i spetsen för en revolution i Norge.
Jag står här för att jag inte vill ruttna bort.
Jag mår illa av tanken på ett kapitalistiskt öde.
Det är därför jag blev kommunist, och medlem i det här partiet.
Gör nåt.
Kasta ut mig om det är nödvändigt, eller ge mig en sista varning.
Visa att ni menar allvar...
...när ni säger att vårt parti ska leda folket i kampen mot allt...
...som kuvar det.
Tack.
Jag vill gärna begära ordet för att erkänna mitt misstag.
Självkritiken är mer en principsak.
Jag ångrar inte mina handlingar. Det har varit en härlig tid.
Tisslandet med förhållandet har bara ökat njutningen.
Jag inser att det här strider mot partiets föreskrifter.
Det respekterar jag.
Jag har varit otroligt lycklig med kamrat Hilde.
Tack.
Partistyrelsen gav oss en skriftlig varning för brott mot stadgan.
12.1.
Det var rätt så allvarligt.
Hej!
Ingen märkte att min tillvaro grusades.
Du borde ägna dig åt ditt äktenskap. För alltid.
Lite kär är du väl i mig?
Nästa.
Hejsan...
-Det regnar ute. -Jaha.
Tack.
Bara hennes namn får mig...
...att skrika inombords.
Jag vet inte vad det går åt mig.
Hennes doft...
Det är som om jag exploderar inuti.
Jag har aldrig älskat någon så mycket som jag älskar henne.
Hennes röst när hon säger mitt namn.
Kamrat.
-Det där var dumt gjort av dig. -Ja.
Det finns alltså ingen möjlighet att...
-Nej. -Nej...
-God natt. -God natt!
Du får bo här så länge du vill.
Hoppas att du trivs.
Perioden som följde kom att bli en storhetstid för APK( m-l).
Jag älskade Nina mer än någonsin, men jag låtsades som ingenting.
Då står vi här igen, Nina. Nyfrälsta och saliga.
Nina! Undrar vad arbetarna gjorde när vi inte var här?
Varsågod.
Det måste ha varit tråkigt utan oss här.
Hoppet om att återförenas fanns definitivt kvar.
Nu får vi ta och börja, kamrater.
Har du varit på Ferdinand på sistone, Harald?
Ja, i fredags.
-Var det kul? -Jovars.
-Vad gjorde du där? -Jag drack väl lite öl.
Hur många?
-Tre stycken. -Det blir ju 42 kronor.
-Är du där ofta? -En gång i veckan ungefär.
Tar du jämt tre öl?
Ta och ge dig, Nina. Jag måste väl få ta några öl.
Jag bara tänker på att blir 42 kronor i veckan.
Det är pengar som partiet kunde ha användning för.
-Varför går du till Ferdinand? -Jag går dit för att träffa folk.
Kan du inte dricka kaffe?
Nu får du väl fan ge dig. Får jag inte ens ta en öl?
Ska jag dricka kaffe när alla andra dricker öl?
Det är det många som gör.
De som kör, bland annat.
Om du nu inte klarar dig utan öl så kan du väl dricka hemma.
Då skulle du kunna du öka ditt veckobidrag med 20 kronor!
Dessutom kan du gå till Ferdinand och köpa en öl som du smuttar på.
Var det verkligen ett så korkat förslag?
Hur som helst så kommer alla att dricka te efter revolutionen.
Hej!
Är du ihop med Jan Klåstad nu?
Svara då!
-Han är ju ett djur. -Men Knut...
Det var småborgerligt av mig att bli sotis.
Särskilt på en arbetare.
Knut... Säker på att du inte vill följa med?
Börjar du bli trött?
-Ska du till mamma? -Har du fått godis?
Vi kommer ju inte att ses lika ofta nu.
Nu när du flyttar till Mo i Rana.
Knut! USA har drivits ut från vietnamesernas land!
Kramen värmde trots att det bara var en politisk kram.
Jag nöjde mig med det lilla jag fick.
Är vi inte fler än så här?
Har du sett Anna Nikolaysen och hennes make? De lovade att komma!
Fy fan!
-Jag ser inte Marit Knutsen heller. -Kom så går vi in i ledet.
Hur många är vi?
Sextio!
Räkna barnvagnarna också.
Och räkna hjulen också.
-Skoja inte om barnvagnarna. -De kom ju knappast hit av fri vilja.
Det vore en förolämpning att inte räkna barnen i barnvagnarna.
Som vuxna kommer de att vara stolta över-
-att de satt i barnvagn i förstamajtåget i Larvik.
De kommer att prata länge om det. Därför ska barnvagnarna räknas.
Jag glömde själv bort siffran 60.
De 24 barnvagnarna gav tåget dess historiska dimension.
För Nina räckte det inte att man hade drivit ut USA ur Vietnam.
Hon ville fortsätta.
Det gjorde saknaden ännu större.
Kamrater! Partiets klasstruktur duger inte.
Alltför många intellektuella får inte använda sig av sin styrka.
Folk med kommunistisk praxis har ett ansvar även utanför jobbet.
Ta av dig skorna så slipper vi städa.
De betyder att de som innehar småborgerliga yrken-
-borde överväga att leta efter vettigare jobb.
Annars blir partiets tankesätt småborgerligt.
Jag uppmanar er därför att överväga att bryta upp tvärt-
-och ansluta er till arbetarklassen helt och hållet.
Jag har bestämt mig för att bli arbeterska.
Jag ska säga upp mig som läkare.
Jag orkar inte stå utanför arbetarklassen längre.
Jag lägger ned hela min själ i arbetarklassen.
I och med det...
...är det min önskan att själv bli arbeterska.
Jag ska börja jobba på Brynje klädfabrik.
Här syr vi manschetter och ärmar till slottsvakterna.
För tillfället syr vi uniformer. Här har vi din plats.
Jag ska hämta Gerd åt dig.
Hejsan.
Unni Langmoen kom att påverka Ninas liv enormt.
Redan från början visade hon stort politiskt engagemang.
Världen är full av hemskheter.
Trots proletärernas misstro på Brynje så blev Nina lagets nyckelspelare.
Nu var det dags för en ny kamrat att resa sig och ta det modiga steget.
Vem stod på tur?
Vi behöver fler kommunister i proletära...
Det här med att läsa till ingenjör...
...det har varit ett misstag.
Det var någon slags småborgerlig dröm hos mig.
Jag har känt mig som en svikare och som en jäkligt dålig kommunist.
Det är en lättnad att ha valt att avbryta utbildningen...
...och återvända hit.
Tillbaka till mina rötter.
Werner fick jobb på elverket.
I början ställde han vänliga frågor, och längre fram vänliga krav.
Du, det här med fackföreningar. Ska de inte löneförhandla för alla?
Werner Ludal visade sig vara en riktigt slug kommunist.
Är det fackföreningen som löneförhandlar?
Är det inte märkligt att de som har jobbat som han här...
Är det inte märkligt att de som har varit här längst har lägst löner?
Nina och Werner blev våra förebilder.
Hej, Tove!
Jag har ett specialerbjudande på Klassekampen den här månaden.
Du kanske vill prova och...
Hej, Malin!
Det plågade mig att Nina avsagt sig läkaryrket.
Men jag beundrade hennes framåtanda.
Jag har bara ett sakligt förhållande till Nina nuförtiden.
Dessutom så har Jan Klåstad större chans än jag, han är ju äkta proletär.
Deras personligheter skär sig inte. Det blir inga splittringar.
Nej, han har ingen inre splittring som du.
Kan du inte gå med i arbetarklassen?
Jag är först och främst lärare, ju.
Jag är fortfarande bunden till läraryrket. Fattar du?
Det är skönt att vi kan snacka om såna här saker.
Jag har knappast glömt att jag är en revolutionär mot borgerskapet...
I tomrummet efter Nina var det skönt att ha en vän.
Fast saknaden av Nina gav inte med sig.
Jag och fabriksliv, du vet...
Vi passar inte riktigt ihop.
Det där spelar ingen roll.
Om några år blir du en fullfjädrad arbetare.
Som lärare har du inget att bidra med till den norska revolutionen.
Jo, det har jag visst det.
Vad för nåt?
Jag berättade om din inre splittring för partistyrelsen.
Det måste vara fruktansvärt att leva med en så obotlig splittring.
Nu har du varit med i revolutionsväckelsen i snart fem år.
Börjar det inte bli dags att infria några av dina löften?
Hur då infria...?
Känner du dig inte som en hycklare?
Du kämpar och propagerar för att intellektuella ska bli arbetare.
Det betyder ju inte... att jag måste börja på fabrik.
Då får du väl börja som brevbärare. Det passar dig säkert.
Då kan du använda ditt intellekt till att hitta okända adresser.
Jag var numera en B-medlem, inget tvivel om den saken.
Kamrater! Makt bakom kraven! Makt bakom kraven!
Skriv på där.
Vad skriver jag på?
Du blir officiell talesman för AKP( m-l) i Larvik.
Där också...
"Ett tredje världskrig närmar sig och folket rustar för ockupation."
"Vi döljer inte att Sovjetunionen är den troligaste ockupationsmakten."
-Det är riktigt bra skrivet, Pedersen. -Tackar.
"Vi kan inte slå oss fria utan ett folkets krig mot ockupationsmakten."
"De flesta av oss kommer att torteras innan vi dör."
"Det är en självklarhet." Menar du allvar, Pedersen?
Jag blev nog lite för exalterad där...
"De flesta av oss kommer att torteras innan vi dör."
Det var som fan...
Där är stugan jag snackar om.
-Jättefin. -Det är jättefint där uppe.
En gammal fäbod.
-Är det där din son? -De har flyttat till Mo i Rana.
-Ledsen... -Nej, det är bra.
Jag förlitar mig på minnena.
Eftersom tredje världskriget närmar sig bör vi öka säkerheten.
Inför tredje världskriget undanröjde vi alla bevis på vår politiska tro.
-Är det slut mellan dig och Jan? -Ja.
Jag har fått brev från ledningen.
De skriver att jag får sparken om jag inte är på jobbet på måndag.
Det finns inga skäl att inte ta hotelserna på allvar.
Jag hörde dessutom att många av er vill tillbaka till jobbet.
Ni har tappat orken att strejka.
Fastän vi går miste om...
...vårt utjämningspåslag.
Strejken blev ett nederlag.
Nina lät sig inte nedslås.
Det visade sig att ännu dystrare tider väntade.
I och med Maos död insåg vi att den kinesiska utopin var över.
Jag har som ni ser fått jobb som socialkurator inom kommunen.
Borde inte kollektivet ha getts en chans att diskutera det här?
Jag blir tjurig och aggressiv av att städa åtta timmar om dan.
När jag kommer hem orkar jag inte göra någonting.
Jag ska väl få ha ett jobb som ger mig ork att städa hemma hos mig själv?
Arbetarklassens framträdande roll, då?
Jag har sökt jobb som lärare igen.
Jag har blivit erbjuden jobb som lärare på min barndomsskola.
Det liv jag lever på Farris är fullständigt meningslöst.
Har inte ni förstått vilka enorma uppgifter vi har tagit på oss?
I egenskap av marxist-leninister...
...så har vi ett ansvar...
...gentemot arbetarna och de förtryckta...
...i världens alla länder!
-Är det där kronprins Harald? -Så stilig han är!
-Har du sett! -Är det verkligen han?
För första gången sedan vi möttes kände jag att hon behövde mig.
Jag ville mer än någonsin bli hennes riddare.
Det betyder nåt när hon säger att världen är full av hemskheter.
-Vem har sagt det? -Unni Langmoen på mitt jobb.
Hon är en kvinna i det kapitalistiska Larvik i ett rikt Norge som är rädd.
Det måste vi ta fasta vid.
Menar hon inte att vi har det för bra här i Norge, då?
Hon måste ju mena att vi lever väl i det här landet?
Hon kanske bara sa så för att slippa obehagliga diskussioner.
-Det Nina menar är... -Jag kan tala för mig själv, Knut.
Tänk om Unni Langmoen hade sagt att världen var vacker.
Tänk om förtrycket hade gått så långt?
Det ger ett underlag för politiskt arbete och för en enad front.
Arbetarna mot skaparna av denna "hemska värld" som Unni nämnde.
Läs de här.
Du får lov att läsa fastän du jobbar på fabrik.
Werner har slutat.
Han har i hemlighet gått och blivit socialdemokrat.
Werner! Werner!
Kom ut med dig!
Hejsan! Här kommer du cyklande, minsann.
-Är det sant? -Ja.
Jag har kommit på att jag faktiskt är väldigt nöjd-
-med Norges utveckling det senaste århundradet.
När jag tänker på att vi stred för en väpnad revolution...
Vi tänkte ju...
Vi tänkte ju mörda folk!
Det är ju helt... Jag ryser vid blotta tanken.
Tack och lov att det gick som det gick.
Nej men visst...
Jag förstår.
Jag blir livrädd.
Jag blir livrädd för att bli som du.
Du, jag håller på med middagen...
En sossekropp är illa nog, man måste väl inte ha sossehjärna också!
Gå, du!
-Gå in och ät dina köttbullar. -Vi ses.
Hon har det inte lätt, stackars Sonja.
Hon är ju så vacker.
Och intelligent, dessutom.
Och två fina barn har hon.
Tack och lov att barnen är friska och sunda.
Jag läste att lilla Maud har gått och blivit förkyld.
Märtha Louise. Försöker du vara lustig, eller?
-Jag råkade säga fel. -Du vet att hon heter Märtha Louise.
Så klart att jag vet att Märtha Louise heter Märtha Louise.
Är du så korkad att du vill lura i oss att du inte kan Märtha Louises namn?
Nej, så korkad är jag inte.
Här får man fan inte en lugn stund.
Om du inte slutar skapa osämja medan folk har rast-
-då ser vi till att få dig avskedad.
-Jag känner för att gå ut. -Vi kan väl ta en liten runda.
Här har vi lilla Maud...
Förlåt mig.
Jag vill be om ursäkt för att jag betedde mig så dumt.
Det kommer aldrig mer att upprepas.
Du är alltså ledsen för det?
Ja.
Jag är ledsen för det.
Då tar vi väl en liten runda.
Hej! Kom in, du.
-Kommer jag olägligt? -Jag bara diskar lite.
Jag ville bara höra om jag får intervjua dig?
De gör en artikelserie om "Min vardagshjälte"...
Då tänkte jag på dig.
Jag är ju deras officiella talesman, du vet.
Vill du ha en öl?
Ja, gärna.
-Varsågod. -Tack.
Det är mest standardfrågor. Du vet hur det går till.
Har du blivit accepterad på Brynje?
Nej.
Jag kan inte direkt påstå att jag har blivit accepterad.
Varför inte?
Det har jag mig själv att skylla.
Tror du att det kan förändras?
Ja, det är klart att jag tror det.
Annars hade jag sagt upp mig.
Hur kan det förändras?
Jag måste bli som dem och ta varje tillfälle i akt för att bevisa det.
Varför vill du det?
Min önskan...
...är att smälta in bland de dubbelt förtryckta arbetarkvinnorna.
Jag vill lära mig av dem och bli ett med dem.
Det var fint sagt.
Har du lyckats med det än?
Lite grann, men jag lär mig mer för var dag som går.
Jag blir klokare om inte annat.
Gillar du ditt jobb?
Ja.
lbland kan det vara lite enformigt, men det är kvinnors lott.
-Ska du jobba där för evigt? -Ja.
Om det inte sker stora förändringar såsom krig och ockupation...
...så tänker jag göra det.
Sista frågan:
Är du lycklig?
I slutet av artikeln frågar man alltid något personligt.
Är du lycklig?
Ingen har någonsin frågat mig det förut.
Tänker du skicka den till Klassekampen?
Ja, eller till Rød Fane...
Nej, jag skickar inte in den.
Du kanske vill bli lämnad ensam?
Jag tror nog det.
Grattis på 30-årsdagen, Nina.
Tack.
Bra, Nina!
Nina, spring! Försvar!
Bra!
Vilken bra match det var.
Du, Knut...
Kan du inte följa med mig till Unni Langmoen?
Jag jobbade med henne på Brynje men hon är gift nu.
Jag var totalt förvirrad.
Jag förstod att hon ville visa mig något.
Men jag förstod inte vad.
Här är julfest på Brynje, ser jag.
Så här i efterhand önskar jag att jag hade förstått.
Kolla vad sur Gerd Tangen är!
-Allt är sig likt på Brynje. -Där är Grethe...
Du, jag såg att din prenumeration på Klassekampen går ut.
Vill du förlänga den?
-Det är rätt så dyrt. -Ja, visst är det lite dyrt.
Vi har många förmånserbjudanden, om det kan vara nåt?
-Vi läser den aldrig. -Nej.
Jag förstår. Jag ska inte pracka på dig en tidning som du inte gillar.
Det handlar inte om det...
-Det är så många tunga artiklar. -Absolut.
Då så...
Det är väl bara att inse att du inte tänker förlänga prenumerationen.
Nej.
Under mina fem år på Brynje-
-så är Unni den enda som prenumererar på Klassekampen.
Du kan ju ta och skaffa nytt jobb.
Jobba som läkare igen.
Du måste ju göra nåt, du kan inte fortsätta på Brynje.
Har du lust att följa med upp på en kopp te?
I tio år tyckte jag att mitt liv var fullt av förnuftiga handlingar.
Nu är jag skeptiskt inställd till det budskap jag ägnade tio år.
Kommunistpartier ska man allt akta sig för.
Värst vad rädda ni ser ut!
Jag sitter här...
...och jublar inombords för att jag har berättat det.
Det har jag kanske inte riktigt lyckats förmedla.
Det kanske inte spelar så stor roll.
Vi kan väl ge det en ny chans, Nina.
Du förstår ingenting, du.
Följ med upp...
...på en kopp te.
Du förstod att jag älskade dig